DER VAR ENGANG...
Hvad læser du?
- "Hulken mod Wolverine". - Ava. Vi går i skole sammen.
Du går i miss Blanchards klasse.
Er du klar, Ava?
- Dette er min bror, Nicholas. - Hej.
Kom. Lad os gå.
- Vil du hænge ud med os? - Gerne.
Og hvor skal I så hen?
Åbn din rygsæk. Jeg så dig stjæle.
Jeg har ikke taget noget.
Og så lyver du også.
Du talte med mig, så din bror kunne smide det i min rygsæk.
Jeg er chokeret, Henry. Og hvem tror I to, at I er?
Udsøgt træ. Brændet fra det holder vores pejs varm til vinter.
Får jeg en økse? Du bad mig jo om at hjælpe.
Det gjorde jeg. Her er din opgave.
Fyld vognen med optændingsbrænde. Så tørt som muligt.
- Tag din bror med dig. - Fint.
Vent.
Tag dette.
- Dit kompas? - Så I ikke farer vild.
En familie skal altid kunne finde hinanden.
Vær forsigtige.
Det er sent. Vi burde gå hjem.
- Giv mig den, Grete! - Nej, Hans, vi skal tilbage til far.
- Fint. - Følg mig.
- Det var her, vi forlod ham. - Hvorfor er han her ikke?
Far?
Op med jer!
Hvad gør I i min skov?
Beklager, borgmester, men din søn har stjålet.
- Er det rigtigt? - Se selv.
Min søn spiser ikke slik, og han stjæler heller ikke.
Det var disse to. Lad os gå.
Hvad er der sket, Henry?
Miss Swan, gener betyder intet. Du er ikke hans mor.
- Jeg er her som sherif. - Nå ja.
Gør dit arbejde. Tag dig af de lømler.
- Har du ringet til forældrene? - Nummeret eksisterede ikke.
Gav I ham et forkert nummer? Hvorfor eksisterer det ikke?
Vores forældre kunne ikke betale.
- I ville bare hjælpe. - Vær sød ikke at anholde os.
Det gør det værre for vores forældre.
Tilgiv os. Vi ville ikke forstyrre.
Vores far er forsvundet.
To hjælpeløse, forvildede børn. En opløst familie.
Sikken trist historie.
Vagter.
- Grib dem. - Løb, Hans!
Det er tåbeligt at flygte fra mig.
Tåbeligt, men også modigt.
Det mod kan have reddet jer og jeres familie.
- Lader du os gå? - Jeg vil gøre mere end det.
- Jeg finder jeres far. - Vil du?
- Hvorfor? - Fordi I skal gøre noget for mig.
Og så fører du os hjem?
Er det her?
Nej. Hvis vores forældre ser dig, bliver de så flove.
- Fortalte Henry om min superkraft? - Vi har lige mødt ham.
Jeg ved, når folk lyver. Fortæl sandheden.
- Går det godt hjemme hos jer? - Ja, vi har det fint.
Må vi gå nu?
Fint.
Hun er kørt. Kysten er klar.
Hvorfor løj I for mig?
Hvor er jeres forældre?
Vi har ingen forældre.
- Går de på din skole? - Jeg har set dem.
- Ingen vidste noget om det. - Ava og Nicholas Zimmer.
Moren, Dorrie, døde for nogle år siden. Ingen husker hende.
- Og faren? - De ved intet om ham.
Hvad siger Børneværnet?
- Du har ikke meldt det. - Så ender de i systemet.
- Det skal jo hjælpe. - Du har ikke prøvet det.
Ved du, hvad der sker? De kommer ud til betalte familier.
De får penge, og når børnene bliver en byrde, smides de ud.
- Ikke alle er sådan. - Alle, jeg boede hos.
- Skal vi adoptere dem? - Jeg vil lede efter faren.
De kender ham ikke. Måske ved han ikke, de findes.
- Tror du, han vil have dem? - Det ved jeg ikke.
Men det er svært at finde plejefamilie til to børn.
Det er bedste mulighed.
- Bliver vi skilt ad? - Nej, det vil ikke ske.
Du må ikke lade det ske.
Undskyld mig, mr Kyszowksi?
Det er Krzyszkowski. Alle kalder mig bare "K".
Mr K, jeg vil se fødselsattesterne på Ava og Nicholas Zimmer.
Udfyld dette skema. Tre eksemplarer.
Javel.
- Dokumenterne er blevet fjernet. - Af hvem?
Slap af, miss Swan. Jeg har kontaktet Børneværnet.
- De er alene og har brug for hjælp. - Jeg forsøger at finde deres far.
- Han eksisterer ikke. - Det må han gøre.
Biologisk set, ja, men han er ikke opført noget sted.
Så har vi intet valg. Børnene skal i plejesystemet.
- Har vi et plejesystem? - Nej, jeg har kontaktet staten.
Ungdomshjemmene i Maine er fulde, men de fandt to i Boston.
- Et pige- og et drengehjem. - Skiller de dem ad?
Jeg ønsker det heller ikke, men vi har intet valg.
- Du skal levere dem i Boston i aften. - Mig?
Du ville være sherif, og dette er en sherifs arbejde.
- Jeg lovede at holde dem sammen. - Giv ikke løfter, du ikke kan holde.
Børnene har brug for et hjem. Jeg vil dem kun det bedste.
- Hvad er det? - Min fars kompas.
Jeg fik det, så jeg kunne finde ham, men det er ødelagt.
Hvornår siger du, hvor vi skal hen?
- Det er tæt nok på. - På hvad?
- Den blinde heks' hus. - Det lyder ikke godt.
Hun har noget af mit, og I skal hente det.
- Hvad er det? - Noget, jeg skal bruge mod en fjende.
Det ligger i en sort læderpung i hendes hus.
- Hvorfor henter du det ikke selv? - Huset er beskyttet med magi.
Jeg kan ikke komme ind. Fortryllelsen virker ikke på børn.
Vent her, til det bliver mørkt. Når heksen sover-
- kan I snige jer ind.
Og hvis vi gør det, finder du vores far?
Det skal jeg nok. Der er en ting til.
Heksens hus er... noget særligt.
- I skal tage jeres forholdsregler. - Hvad?
Hvor fristende det end er-
- må I ikke spise noget.
- Noget resultat? - Nej.
Jeg ved, hvem de er. En bror og søster, som har mistet forældrene.
Hans og Grete.
- Står der noget om faren? - Kun at han forlod dem.
Lyder bekendt. Han kan jo være i Laos.
- Nej, han er her. - Hvordan ved du det?
Ingen rejser fra Storybrooke, og ingen kommer til. Sådan er det.
- Jeg kom hertil. - Du er noget helt særligt.
Det glemte jeg. Hvis han er her, må jeg finde ham.
- Kan du fortælle om ham? - Jeg ved ikke noget.
Ikke deres far. Min.
Jeg fortalte dig om dine forældre, og nu bor du med din mor.
Mary Margaret er ikke...
- Glem det. - Kom nu.
Jeg var ung og lige kommet ud af plejesystemet.
Det eneste job, jeg kunne få, var i en døgnåben diner.
Din far var brandmandselev. Han købte altid kaffe og tærte.
Han sad og klagede over, at vi ikke havde græskartærte.
- Men han kom altid tilbage. - Blev I gift?
Nej, slet ikke. Vi mødtes nogle gange uden for arbejdstiden.
Livet gik videre. Hans liv blev bedre, mit blev værre.
- Jeg kom i problemer. - Da du endte i fængsel?
Ja.
For jeg røg ind, opdagede jeg, at jeg var gravid med dig.
Jeg forsøgte at kontakte ham.
Men jeg fandt ud af, han døde, da han reddede en familie fra en brand.
Du tror, jeg er en skytsengel. Men det var han.
- Din far var en ægte helt. - Har du beholdt noget som minde?
Noget, jeg kan se?
Det har jeg ikke.
Jeg må gå, Henry.
Jeg tror, jeg ved, hvordan jeg finder ham.
Jeg vil vise jer noget.
- Hvad er det? - Mit babytæppe, som jeg beholdt.
Det er det eneste, jeg har fra mine forældre.
Jeg har mødt mange børn i jeres situation, og de har alle...
Vi har alle beholdt noget.
Jeg vil finde jeres far, men jeg har brug for hjælp.
- Har I noget, der tilhørte ham? - Jeg har måske noget.
Hvis jeg giver dig det, sørger du så for, de ikke skiller os ad?
Ja.
- Et kompas. - Mor beholdt det.
- Hun sagde, det tilhørte far. - Tak.
- Fandt du dem? - Hvem?
- Dine forældre. - Ikke endnu.
Men jeg finder jeres.
- Hvordan ved vi, hun sover? - Det ved vi ikke. Husk:
Lkke engang en lille bid.
Du har ret. Se.
- Og der er posen. - Hvad tror du, der er i den?
Betyder det noget? Vi må give den til dronningen, så hun finder far.
Der lugter af middag.
Emma. Dejligt at se dig. Pænt af dig at besøge mig.
- Hvad kan jeg hjælpe dig med? - Jeg undersøger et kompas.
Ved du, hvor det kan komme fra?
Se detaljerne. Det her er krystaller.
Og juveler. Det er i dårlig stand, men er meget sjældent.
- Ejeren må have god smag. - Hvor kan det være købt?
- Her, naturligvis. - Genkender du det?
- Den slags er svært at glemme. - Husker du, hvem der købte det?
Jeg er god til navne, miss Swan, men ikke så god.
Men heldigvis arkiverer jeg det meste.
Ja, her er det.
- Hvad koster det? - Tilgivelse.
- Hvad med tolerance? - Det er en begyndelse.
- Købt af Michael Tillmann. - Er der andet?
Kun navnet, men det er oftest det, man skal bruge.
Held og lykke med efterforskningen.
- Det er ikke muligt. - Jo.
Dorrie var ikke... Det skete kun én gang.
- Mere kræver det ikke. - Vi mødtes på en telttur. Vi...
Nej, jeg kan ikke have fået tvillinger.
Jo, det har du. Tvillinger, som har været hjemløse, siden moren døde.
De har boet i et forladt hus, fordi de vil være sammen.
De bliver sendt til Boston, medmindre du tager ansvaret.
Jeg kan knap nok klare mig med værkstedet.
- Hvorfor tror du, de er mine? - Bortset fra tidspunktet...
Har du set dette før?
- Jeg mistede det. - For tolv år og ni måneder siden?
Tro mig. Jeg ved, det er stort.
For en måned siden blev jeg kontaktet af et barn, jeg bortadopterede.
- Jeg endte med at flytte hertil. - Det har jeg hørt.
At bo i samme by er ikke det samme som at forsørge ham.
Jeg har ikke min søn, fordi jeg intet valg har. Det har du.
De bad ikke om at blive født. Det klarede du og deres mor.
De har brug for dig. Hvis du ikke tager dem, vil du fortryde det.
Når de finder dig, og det gør de...
...skal du stå til ansvar over for dem.
Det gør mig ondt.
Jeg ved intet om at være far.
Hvis de skal have et godt hjem, bliver det ikke her.
- Hallo? - Det er mig. Kom lige udenfor.
- Er alt i orden? - Ikke sige noget, men nej.
- Han vil ikke have børnene. - Og du vil ikke sige det?
Så må jeg indrømme, at jeg gav dem falsk håb.
- Sandheden er ond, men sund. - Jeg er enig i det med det onde.
- Henry tacklede sandheden fint. - Jeg fortalte ham ikke sandheden.
- Hvad? - Hans far var ingen helt.
Han skal ikke høre den rigtige historie.
Vi kan gemme dem, til vi finder nogen.
- Klogt at gemme nogle tolvårige. - Har du en bedre idé?
- Du bør være på motorvejen. - Hvad gør du her?
- Sørger for, du passer dit job. - Jeg ved, hvad jeg skal gøre.
Gør du? Børnene skal være i Boston i aften.
Hvor er I?
Ja, så fint og mørt.
Du bliver en saftig steg.
- Hun vil stege mig! - Kæmp ikke imod, når hun åbner buret.
Mens hun bærer dig, så kast hendes nøgler til mig.
Hun kommer. Det kan jeg ikke!
Sauce eller smør. Hvad skal jeg vælge?
Kom her, lille dreng.
Sauce eller smør? Sauce eller smør?
Hvordan skal jeg marinere jer?
Det bliver smør.
Nu skal der steges.
Lås hende inde!
Luk mig ud!
Kom tilbage. Luk mig ud!
Jeg foretrækker sauce.
Mine kære børn. Klarede I opgaven?
- Ja, men vi endte nær som middag. - Hvor barbarisk.
Nu vil jeg gerne have min pung.
Jeg har ventet længe på det. Bare I ikke skuffer mig.
I gjorde det.
Ja, det gjorde vi.
Du har et stærkt hjerte. Du minder mig om mig selv som ung.
- Gjorde vi alt det for et æble? - Dette er ikke bare et æble.
Det er et våben.
Et våben mod en ganske særlig og snu fjende.
En, som stadig fejlagtigt tror...
...at hun er tryg. - Vi gjorde, hvad du bad om.
Nu skal du finde vores far.
Naturligvis. Familien skal genforenes.
Så I kan leve lykkeligt til jeres dages ende.
I blev efterladt i skoven. I fortjener bedre end sådan en far.
Han er alt, vi har.
- Det behøver han ikke være. - Hvad mener du?
Du og din bror har imponeret mig.
I er ikke de første børn, jeg har sendt ind i det klisterhus.
Men I er de første, som kom ud.
Som belønning vil jeg tilbyde jer at bo hos mig.
- Her. - Mener du, at vi skal bo i et slot?
Ja. I får jeres egne værelser.
Egne hestevogne og tjenere.
Alle jeres drømme vil gå i opfyldelse.
Nej, vi vil have vores far. Han ville aldrig forlade os.
Og vi ville aldrig bo hos en så ond som dig.
- Det siger du ikke. - Ja. Vi skal nok finde ham.
- Så viser vi, du tager fejl. - Det finder vi ud af.
Hvad sker der, Grete?
Kom. Det skal nok...
Her.
Det gør mig ondt. Vi skal køre.
Lad os gå, Henry.
Nej, du må ikke køre dem væk. De kan ikke forlade Storybrooke.
- Så sker der noget grumt. - Det er allerede sket.
- Hvad er der? - Motoren standsede.
- Hvem ringer du til? - Hjælp.
Omgås hun nu med dværge? Hvornår skete det?
- Fangen, du bad om, er kommet. - Før ham frem.
Jeg kræver at blive løsladt. Mine børn er alene i skoven.
- De kan være i fare. - Ja, jeg ved alt om dine børn.
Kompasset, du gav Grete, hjalp hende ikke med at finde dig.
- Hvad har du gjort? Hvor er de? - Væk.
Jeg sagde, du havde efterladt dem kun med et kompas.
Jeg skal ikke svare på dine spørgsmål, men omvendt.
Jeg tilbød dine børn alt, de kunne tænke sig.
De valgte usikkerheden pga. En blind tiltro til dig.
Fortæl mig hvorfor.
- Hvorfor afviste dine børn mig? - Fordi vi er en familie.
En familie finder altid sammen.
- Løslad ham. - Må jeg gå?
I kan være sammen som den familie, I er.
Så snart I finder hinanden.
Vågn op, Hans!
- Hun lod os gå. - Jeg er bange.
Det skal nok gå.
Nicholas. Se!
- Er det dem? - Det er det.
Og din bil har det fint?
Jeg ville bare have, at du så dem én gang.
Jeg troede ikke selv, jeg kunne. Jeg ville give Henry et godt liv.
Da jeg så, han ikke fik det, kunne jeg ikke rejse.
Jeg var lige så bange, måske mere.
Men da jeg så ham og lærte ham at kende-
- kunne jeg ikke tage tilbage.
Kører du dem til Boston?
Jeg behøver ikke.
Nej, det gør du ikke.
Hej. Hvad er der sket?
Deres far dukkede op.
Han ombestemte sig.
Ombestemte sig? Lige pludselig?
- Måske fik han lidt hjælp. - De fandt deres far. Godt gået.
- Gad vide, hvordan det er. - Måske oplever du det en dag.
- Du må ikke give op. - Jeg ved ikke.
Måske ville det være bedst. Jeg må give slip.
- Nej, det skal du ikke. - Ikke?
Hvis de ville kende mig, ville det ikke være så svært at finde dem.
Måske, men der kan være en anden forklaring.
Så må det være noget, som er vildere end Henrys teori.
Mine forældre-
- lagde mig i et magisk skab og sendte mig herhen, så jeg kunne redde dem.
Hvem tror han, de er?
Han tror, den ene af dem er dig.
- Mig? - Snehvide.
- Har Snehvide børn? - Bogen, du gav ham, er utraditionel.
- Jeg har børn. Det burde jeg huske. - Det skulle man tro.
Du har jo min hage.
Jeg har brug for luft.
- Jeg må tænke lidt. - Skal jeg vente med maden?
- Nej, det skal du ikke. - Det bliver nok noget tilovers.
- Sikket fint tæppe. - Tak.
Godnat.
SYVÅRIG FANDT BABY VED VEJEN
- Hvad er det? - En gammel sagsmappe.
Jeg har græskartærte. Vil du have den?
- Det var græskar, ikke? - Ja.
- Henry, angående din far... - Ja?
- Jeg er glad for, jeg fortalte det. - Det er jeg også.
Giv mig den.
Det, du gjorde for Ava og Nicholas, har virkelig forandret noget.
Hej.
- Er dette Storybrooke? - Ja.
- Kan man leje et værelse her? - Bliver du?
Det er planen. Jeg leder efter en seng.
Granny's Bed & Breakfast ligger kun to gader væk.
Tak.
- Hvad var dit navn? - Det sagde jeg ikke.
- Du sagde, her ikke kom fremmede. - Det gør der ikke.